За битка ли тръгвате?
Кочо? Току-що получихме информация за демон.
Изпратените бойци били убити.
Губими от редиците си. Не можем да бездействаме.
Може ли да са Дванадесетте Кизуки?
Най-вероятно. Може би е някой с висок ранг.
Навярно ще е трудна мисия,
но щом се заемаш ти, няма за какво да се тревожим.
Кочо, какво мислиш да правиш с твърдоглавото хлапе?
Каза, че искаш да увеличиш наследниците,
но съм сигурен, че причината е друга. - Не се тревожи. Няма да го изям.
Това е сигурно.
Бъди внимателен.
Епизод 24: "Рехабилитационна тренировка".
Не!
Не мога повече!
Всеки ден едно и също!
Твоите рани са още по-тежки! Изпий лекарството си веднага!
Господи!
Танджиро, твоето лекарство е там.
Заповядай. - Благодаря.
Ей! Лекарството на Танджиро се пие лесно, нали? Нали?
Различно е от моето, нали? Дискриминация! Дискриминация!
Заницу, това е болнично отделение! Трябва да пазим тишина!
Изглеждаш жизнен!
Мурата!
Привет!
Добре ли си?
Бях на косъм от разтапяне, но някак успях да се измъкна.
Но чух, че вие сте били сериозно ранени.
Изглежда, че ще отнеме известно време.
В гърлото ли е проблемът му?
Какво му има?
Доста неща му се насъбраха. По-добре го остави.
За пръв път е толкова кротък. - Танджиро!
Кой е този?
Мурата. Бяхме заедно на Натагумо.
Аз съм Мурата. Приятно ми е.
Ръцете ти...
Почти се превърнах в паяк и крайниците ми скъсиха.
Точно затова ти трябва лекарство!
Но вкусът е ужасен! Дори това трябва да си има граници!
Не искам после да цивриш, ако не се оправиш!
Студени! Толкова студени думи! - Нищо не разбираш!
Ако го пиеш редовно и излезеш на светлина,
няма да останат странични ефекти. - Не мога!
Това нещо е толкова отвратително!
Забавлявате се. Блазе ви. - Мурата?
Бях повикан за срещата на Хаширатата,
за да докладвам случая в Натагумо.
Беше като в Ада! Хаширатата са толкова страшни!
Всички бяха ядосани, заради слабите новобранци напоследък.
Сред нас имаше и такива, които се осмелиха да игнорират заповеди.
И всички питаха "Кой ги е тренирал?"
Каква полза ще има да попитам някого от моя ранг?
Хаширатата ме ужасяват!
Привет!
Хашира! Лейди Кочо!
Привет!
Здравей! Довиждане!
И таз добра. Довиждане!
Възстановявате ли се?
Мисля, че сега сме доста по-добре.
Тогава да започваме ли вашата рехабилитационна тренировка?
Рехабилитационна тренировка? -Да!
Простете ми, че съм такъв слабак.
ДВЕ СЕДМИЦИ ПО-КЪСНО
Танджиро и Иносуке бяха отведени от Хашира Лейди Кочо
и започнаха нещо, наречено рехабилитационна тренировка.
Гласът на Лейди Шинобу е уникален.
Не мисля да съм чувал подобен глас.
Някак непостоянен и плашещ.
Но докато лекуваше хората, които се превърнаха в паяци,
тя изглеждаше като богиня.
Неслучайно всички се затичаха към нея в сълзи.
Също така е невероятно красива!
Външния й вид е страхотен.
Значи тази красива госпожица е отвела Танджиро
и Иносуке на специална тренировка. И почти е време
да се върнат обратно в това състояние.
Добре дошли, Танджиро, Иносуке!
Как мина днес?
Какво се случи?
Какво има?
Съжалявам.
Забрави за нас.
Трябва да ми кажете!
Утре и аз ще се включа към вас!
Не!
НА СЛЕДВАЩИЯ ДЕН
Страшно! Страшно! Страшно!
Не искам да ходя!
От днес се присъединяваш към нас, Зеницу.
Сега ще обясня метода отново.
Започваш оттук.
Тези момичета ще разтегнат телата ви след дългия застой.
Следва упражнение за рефлекс. Тези чаши съдържат лечебна вода.
Целта е да хвърлите водата върху насрещния,
но ако опонентът ти блокира чашата, преди да си я вдигнал,
не можеш да я помръднеш.
Сега!
Отново!
Сега!
Достатъчно!
Последното е физическа тренировка. Казано просто ще играете гоненица.
Ще се изправите срещу мен, Аой и Канао.
Извинете. Може ли да задам въпрос?
Има ли нещо неясно?
Не, просто...
Елате и двамата. - Отказвам.
Замълчете и елате с мен!
Хайде!
Елате ми, нехранимайковци такива!
Какво правиш?
Не мърдайте! Казах да не мърдате!
Невежи глупаци! - Какво каза?
Иносуке!
Какво правиш, Зеницу? Извини се на Иносуке!
Трябва вие да се извините!
Как смеете да се държите като в Ада, когато сте били в Рая!
По цели дни сте били с момичета! Защо сте толкова отпаднали?
Коленичете и се извинете! Направете сеппуку!
Как можа да го кажеш? - Млъквай, говорещо чело!
Замълчи и слушай, ясно?
Докосвате момичета! Масажирват телата ви!
В играта с чашата докосваш ръцете им! При гоненицата докосваш телата им!
Всяко момиче има две цици, едно дупе и две бедра!
Ухаят прекрасно, когато минеш покрай тях и гледката е чудна!
Рай! Истински рай!
Няма смисъл в думите ти!
Когато загубиш от някой по-малък, душата ти бива съкрушена!
Горкият. Никога не си бил близък с момиче, нали?
Израснал си в планината! Неслучайно си бавноразвиващ! Горкият!
Ах, ти!
Преди съм настъпвал момиченца! - Това е най-лошото!
Не, не! Момичетата ще те отбягват!
Мога да имам колкото си искам!
Моля, тренирайте ме!
Хубаво е, хубаво!
Получи си желаното.
Аз винаги се свивам от болка, но той се усмихва.
Твоят противник ще бъда аз.
Начало!
Никога не бих оплискал момиче.
Следва физическа тренировка!
Начало!
Победих!
Спечелих битката, но загубих войната.
И аз ще сритвам задници!
На ти!
Боли!
Аз съм единственият загубил и оплискан.
Срамно е!
Но...
Не мога да победя Канао.
Никой от нас не може да стигне нейната чаша преди нея
или изобщо да я вземе от нея.
През следващите пет дена,
продължавах да губя от Канао.
Иносуке
и Зеницу също.
Не можехме дори косата й да докоснем.
Един ден онези двамата спряха да идват в залата.
Зеницу? Иносуке?
Моля, тренирайте ме!
Благодаря за тренировката.
Защо не мога да я победя?
С какво ме превъзхожда?
Първоначално рефлексите й са по-бързи.
И в най-доброто ми състояние вероятно ще загубя.
Миризмата й е напълно различна. Близка е до тази на Хаширатата.
Също и очите й, очите й са различни! - Танджиро?
Танджиро, добре ли си?
Извикахме ти няколко пъти. - Съжалявам! Не съм ви чул.
Какво има?
Носим ти кърпа.
Благодаря! Спасявате ме. Толкова сте мили.
Танджиро,
поддържаш ли дишането на пълна концетрация денонощно?
Сутрин, обед и вечер. И през цялата нощ, докато спите.
Ползвате ли тази техника постоянно?
Не, никога не съм го правил.
Това възможно ли е? - Да!
Казаха ни, че подобно умение може да обърне целия ни свят!
Използването на тази техника, дори за кратко ме изтощава,
но е трябвало и денонощно, а? - Някои хора вече я усвоиха.
Всички Хашира и г-ца Канао!
Дайте всичко от себе си! - Ясно!
Благодаря! Ще опитам!
Не мислиш ли, че е време да дойдеш да тренираш, Иносуке?
Разкаянията няма да помогнат с нищо. Зеницу, това се отнася и за теб.
Да! Това беше добре за мен!
Кажи им, че състоянието ми се е влошило. Дамата Какуши там!
Искаш ли да пием по един чай?
Дишане на пълна концентрация... Сутрин, обед и вечер.
Казах, че дори и докато спя ще се опитвам да го поддържам.
Но никак не успявам! Не успявам!
Ако се опитам за по-дълго, чувствам се сякаш ще умра!
Болезнено е!
Дробовете ме болят! Ушите ме болят и кънтят ужасно!
Тъпанчетата ми!
Това ме уплаши!
За втори път помислих, че сърцето ми ще излезе през ухото ми.
Така няма да стигна доникъде!
Когато си в беда, се върни към основите!
Безгръбначен идиот!
Дишането зависи от дробовете.
Ако не мога да задържам дъха си, значи дробовете ми са слаби.
Работи здраво!
Трябва само да работя здраво!
Това съм правил и преди!
Усърдната работа е сбор от ежедневни усилия!
Поне една стъпка! Право напред!
Да!
Танджиро работи усърдно всеки ден!
Да! Да му донесем малко оризови топки.
Добра идея! Също така...
Да духна в тези кратуни? - Да.
Докато тренираше г-ца Канао,
лейди Шинобу й даваше да духа в тези кратуни.
Наистина ли?
Интересна тренировка.
Сигурно издава някакъв звук? - Не.
Тя духа в кратуната, за да я взриви. - Наистина ли?
Взриви?
Какво? Това ли?
С такава здравина? - Да!
Това е специален вид кратуна,
затова е по-корава от нормалните.
Такова мило момиче да прави нещо толкова трудно?
Кратуните стават по-големи, докато напредваш.
Кратуната, която лейди Канао взривява сега е
тази тук.
Огромна е!
Ще се постарая!
НА СЛЕДВАЩИЯ ДЕН - Днес ги няма, а?
Съжалявам.
Утре ще ги доведа.
Съжалявам.
Не. Няма нужда да се занимаваш с онези двамата повече!
Ще работя здраво.
Ще работя здраво!
Тренирайки по методите на г-н Урокодаки,
стабилизирам своето дишане!
Представяйки си планината, обикалям градината на имението.
Всички препядствия в планината са като тези дървета!
Усърдна работа!
Усърдна работа! Усърдна работа!
Усърдна работа!
15 ДНИ ПО-КЪСНО - Почти си възвърнах енергията.
И сега мога да бягам за по-дълго от преди
и дробовете ми стават по-силни!
Добре напредвам!
През деня тичах безспирно
и натоварих дробовете си максимално.
Сега ще забавя дишането си.
Ще поема бавни, дълбоки вдишвания
и ще изпратя целия въздух до върха на пръстите си.
Медитацията подобрява концентрацията.
Това бяха думите на г-н Урокодаки.
Г-н Урокодаки...
Как смееш да счупиш меча ми?
Моля, простете ми.
Сега мечът ми се изковава наново,
но наистина, наистина съжалявам.
Концентрирай се! Концентрирай се!
Концентрирай се върху дишането!
Ехо!
Да?
Виждам, че се трудиш здраво.
А приятелите ти тръгнаха нанякъде.
Не се ли чувстваш самотен?
Не! Защото, ако се науча, мога да науча и тях!
Имаш красива душа, нали?
Защо ни доведе тук?
Съществуването на Незуко беше официално потвърдено
и вие тримата бяхте сериозно ранени.
Също така...
Искам да поверя мечтата си на теб.
Мечта? - Да.
Мечтата ми да станем приятели с демоните. Ти можеш да я изпълниш.
Ядосана ли си?
Не знам защо, но винаги усещам миризма на гняв от теб,
дори когато се усмихваш.
Да.
Прав си.
Може би е вярно, че винаги съм в състояние на гняв.
Откакто голямата ми сестра беше убита от демон.
Всеки път виждам сълзите на онези, които загубили близките си.
Всеки път чувам техните отчаяни викове,
Гневът в мен продължава да се изгражда
и да се увеличава.
В дълбините на моето тяло, се е внедрило отвращение,
с което не мога да се преборя.
Сигурна съм, че и другите Хашира усещат същото.
Този път
те видяха Незуко, която не поглъща хора
и запомниха нейното присъствие.
Поради уважението към господаря,
не вярвам никой от тях и с пръст да я докосне.
Сестра ми беше добросърдечна също като теб.
Симпатизираше на демоните.
Дори когато беше на ръба на смъртта, тя им съчувстваше.
Но аз не се чувствах така.
Как да съчувстваш на нещо, което убива хора?
Никога преди не бях чувала нещо по-абсурдно.
Но ако това са били истинските чувства на сестра ми,
тогава трябваше да преосмисля.
Ако има някакъв начин да не убиваме тези жалки създания,
ще продължа да го търся.
Без да сваля усмивката, която сестра ми обичаше.
Како!
Но сега съм малко изтощена.
Демоните само лъжат.
Губейки всякакъв разум, поради желание за оцеляване,
убиват хората, водени от инстинктите си.
Танджиро, дай всичко от себе си.
Намери начин да защитаваш Незуко.
Радвам се, че се стараеш. Това ме успокоява.
Мога да се отпусна.
Дишането ти на пълна концентрация е спряло.
Ще се постарая!
Дишане на пълна концентрация!
Майко, Ханако...
Такео, Шигеру...
Рокута...
Ще превърна Незуко обратно в човек каквото и да ми коства!
ПРЕВОД: ИСМАИЛ КАДИРОВ За въпроси: https://discord.gg/QWxBAW
Лейди Шинобу, нещо хубаво ли се е случило?
Да! Сдобих се с прекрасно лекарство!
Ядосана ли сте?
Някой продължава да краде бонбоните от рафтовете.
И вие сте тъжна, нали?
На хълма зад нас стават безредици.
Сега е време за тайната Тайшо!
Откакто Аой тренира при лейди Шинобу,
чух, че може да изобретява лекарства.
Нищо не бяга от носа ти, Танджиро. Това е страхотно.
Защото...
Забавно е да говоря с теб, Танджиро.
Благодаря ви!
Следва епизод 25: "Наследницата Канао Цуюри."
Следва продължение...